Razlog zašto ne preduzimamo ništa naročito kako bismo izlečili svoje svakodnevne psihološke rane jeste to što nismo osposobljeni da se sa takvim iskustvima nosimo.
Katarina Mitakovichas quoted7 months ago
ali zato svoje psihološke povrede ignorišemo stalno, najčešće sve dok doslovno ne počnu da ometaju naše napredovanje u životu.
tanjaslavkovichas quoted7 months ago
umesto da zaključi da su njegovi mišići za veze atrofirali, Olban je bio ubeđen da je Blanka prosto nezahvalna.
Aleksandrahas quoted9 months ago
Bivamo odbijeni kao potencijalni partneri (ili saradnici) najčešće iz razloga što nedostaje međusobna hemija, što ne odgovaramo trenutnim potrebama te osobe ili kompanije, ili zato što se ne uklapamo u preciznu definiciju onoga što traže – a ne zbog nekog našeg pogrešnog koraka ili pogubne karakterne crte.
Aleksandrahas quoted9 months ago
Gomilanjem iskustava odbacivanja, često postajemo vrlo samokritični, te tako, u suštini, sami sebi trljamo so na ranu.
Aleksandrahas quoted9 months ago
Na primer, samo pitanje da se prisete nekih situacija kada su bili odbačeni bilo je dovoljno da ljudi postignu znatno slabije rezultate na testovima inteligencije, testovima kratkoročne memorije i procenama sposobnosti odlučivanja i rezonovanja.
Aleksandrahas quoted9 months ago
U stvari, skenovi pokazuju da se, kada doživimo odbacivanje, aktiviraju isti oni delovi mozga kao i kada iskusimo fizički bol.
Sofija Dorotejahas quoted9 months ago
Usredsređenost na disanje, vizualizacija seizmografskog očitavanja i obraćanje pažnje na senzacije u telu mogu nam pomoći da preguramo „potres” i odolimo svojim žudnjama, nagonima i porivima dok ne prođu. Vežbanje ove tehnike kada nismo u njihovim kandžama pomoći će nam da je uspešnije primenimo onda kada jesmo.
Sofija Dorotejahas quoted9 months ago
Kada učimo da upravljamo svojim žudnjama i nagonima, najpre moramo prihvatiti da takvi impulsi, koliko god bili jaki, uvek prolaze s vremenom.
Sofija Dorotejahas quoted9 months ago
Svesnost (mindfulness) je vid meditacije u kojoj posmatramo vlastita osećanja bez osude, u suštini postajući antropologom u svom umu. Ponašamo se kao spoljni posmatrači koji primećuju snagu svojih emocija i senzacija koje one stvaraju u telu, ali ne zadržavaju se na njima ili njihovim implikacijama.