Nakon toga, 1970-ih švedski neurofiziolog David Ingvar proučavao je protok krvi u frontalnom delu mozga i ustanovio da se ona povećava kad se čovek odmara. To je na kraju dovelo do teorije takozvane „mreže standardnog režima rada“ (Default Mode Network), odnosno stanja u kojem se mozak nalazi kada nije koncentrisan na zadatak. To je stanje koje se pokreće kada gradimo mentalne simulacije na osnovu prethodnih iskustava, zamišljamo budućnost ili predviđamo različite perspektive i scenarije. Popularan naziv za ovu vrstu razmišljanja je maštanje.
Upravo se tokom tih maglovitih, nasumičnih misli odvija kreativno razmišljanje. To je stanje u kojem naš mozak može da se poigrava sa scenarijima „Šta ako?“ i dolazi do novih ideja. Kada smo isuviše snažno koncentrisani na zadatak, gubimo pristup ovom dragocenom nefokusiranom razmišljanju.
Upravo iz tog razloga dizajneri, pisci, kreativci iz oblasti oglašavanja provode značajan deo vremena sa nogama podignutim na sto i zureći u prazno kroz prozor. To ne znači da tada ne rade. Niti da zabušavaju. Oni aktiviraju svoju „mrežu standardnog režima rada“, zahvaljujući kojoj će dobiti pristup širem opsegu asocijacija i novih mogućnosti